Kolding skjoldmøernes saga. 

Der er sket store ting på Kolding-vikingernes boplads siden den sidste saga beretning. Desværre opgav den gamle høvding ikke blot at styre de unge bersærker; men også at berette om de store bedrifter stammen stadig udførte rundt omkring. Det var blevet lidt mindre spændende at mødes omkring langbordet om kvælden i de lange, mørke vinteraftener uden disse fortællinger. Både den gamle høvding og en af hans efterfølgere, Klaus Rapfod - navnet havde han fået i en snart fjern barndom - drog tit væk fra bopladsen for at bruge deres kunnen på andre steder. 

Per Egsbroder, der kun var høvding en meget kort tid, samlede unge stridslystne kæmper fra nær og fjern og hærgede med dem i både nord og syd og vest og øst, ja, nogle af dem drog endog til verdens ende i håb om at hjemføre stort bytte - men så skete de store forandringer - uden våbengny, kun med kvindelist tog skjoldmøerne magten på bopladsen. 

Medicinkvinden Annette, der var kommet vandrende til bopladsen med sin viking, kaldet Henrik Langben, havde hurtigt vundet stor agtelse blandt bopladsens skjoldmøer og efter en kort tid i Kolding vikingernes høje råd, blev magten lagt i hendes hænder. - en høvdinge kvinde, der måske ikke drog stridslysten på de store togter, men som kerede sig meget om bopladsens fremtid. Som en rigtig skjoldmø skånede hun ikke sig selv, men lagde sig I lang tid i sengehalmen for at yde sit bidrag. Det var hårdt at skulle høre om de andre, der fulgte udlængslen og benyttede sommeren til nye togter; men hun holdt ud, og selv gamlingernes respekt øgedes, da hun skænkede bopladsen to nye vikingebørn, kaldet Signe og Troels. Ingen kunne undgå at høre hvilken styrke de to besad - Anette høvdinge kvinde fik hjælp fra både unge og gamle skjoldmøer, ja, selv Henrik Langben sås passe de små vikingebørn både hjemme på bopladsen og på togter fil de store skove i nabolandet mod øst. De gamle gråhårede kæmper undrede sig over de nye tider på bopladsen - for Henrik Langben var jo ikke den eneste, der gjorde kvindearbejde; men det hændte, at gamlingerne, når ingen så det, tog de små skjoldunger på skødet, og tro mig ,inden længe vil de ivrigt stå og spejde efter dem, når de kommer hjem fra deres første små togter I skoven. Den megen larm og skrål I høvdingegården ved nattetide, tog så meget på Annette Høvdingekvinde, at hun - trods megen hjælp fra Pia altid glad - overlod magten til Anne Mette Snik Snak - et hædersnavn hun med stor flid havde erhvervet sig som ungmø på bopladsen. 

Om den nye høvdinginde er kun godt at berette. Hun havde som helt ung deltaget i mange togter og aldrig været ringere end de unge bersærkere. Ja, hvem af dem drog mon helt til Vinland som hun? - hendes sidste lange togt gik til et fjerntliggende bjergland og herfra hjemførte hun det største bytte som var set på bopladsen - uden sværdslag havde hun vundet over en mand fra den fjerne stamme - og hvilken mand - aldrig før er en våning på bopladsen blevet passet så godt som den nuværende høvdinge gård. 

Om de mimrende gammelkoner berettes, at Aase Egsmor, der måtte sende to af sine sønner til rigets største bopladser, stadig havde megen magt, ja, måske havde hun allermest magt af alle, Det var hende, der gav Kolding-vikingerne bud om, hvornår og hvorhen de skulle drage på togt, og mange adlød budtstikkens ordrer. I krogene blev der hvisket om, at hun stadig sørgede for sul og mjød til den gamle høvding, når han drog ud, så alt var ikke så forandret endda. 

Birthe Regnemester, som havde holdt sig hjemme en tid, sås igen på bopladsen og vandt nu stor hæder som runemester. Når det store råd havde taget vigtige beslutninger, fik hun travlt med at riste runer, så alle Kolding- vikinger vidste, hvad rådet havde bestemt 

Rita den Snare regnedes ikke rigtig med til bopladsens ældste - måske havde skovheksen brygget hende en trylledrik, Når hun udfordrede gråhårede skjoldmøer fra andre bopladser, vendte hun som regel hjem med stort bytte, Kolding-vikingerne fik godt ry gennem hendes mange sejre. 

Også Hanne Kræmmerdatter bragte navnet vidt omkring i mange år - men nu går hendes tanker i anderledes fredelige baner. Tit drager hun dog afsted for at oplære nogle af rigets ypperste unge bersærker og skjoldmøer. 

Om Annelise Spillekvinde fortælles, at hun pynter på det sul, hendes viking laver til bopladsens krigere, når de vender hjem fra dysten i skoven. Skulle en enkelt af de gæve kæmper have forspist sig, har hun nok en eller anden urt i sin skindpose, som kan hjælpe på mavesmerten. 

Skjoldmøen Marianne, der blev bragt til bopladsen af Hans Chr. den Digre, har også fået en plads i det store råd, hvor hun udøver en blid magt med stor myndighed, Af og til ifører hun sig Kolding-vikingernes særlig dragt og drager på togt. Ved en nylig afholdt kappestrid, som ikke blot krævede megen kraft, men endnu mere snilde, sås hun kæmpe side om side med en ung viking fra vores naboboplads. ja, i stridens hede vandt hun mere hæder end Hans Chr. den Digre 

Dette er kun en del af sagaen om Koldings skjoldmøer. Rundt omkring på bopladsen findes andre stærke kvinder, der fortjener at der ristes runer om dem - det må berettes en anden gang, at ikke en og anden her falder i søvn grundet fortællingens længde - det var trods alt en hård dyst i dag for de kæmper, der har nydt vinteren lidt for meget ved den lune ild. 

Nu, I hvor vintersøvnen er gnedet af øjnene, er der overalt på bopladsen skjoldmøer med skjoldunger på armen - eller det ses, at vinterens sysler j sengehalmen har båret frugter. Så når vi på denne forårskvæld er samlet omkring langbordet med sul og mjød, kan Kolding-vikingerne - de gråhårede gamlinger og de unge bersærker være tilfredse med deres skjoldmøer og den magt, de udøver. 

Ovenstående er et indlæg fra vort jubilæum 

Ellen Staugaard