AF KOLDING-VIKINGERNES SAGA. 

I midsommeren blev danernes land for kedeligt for skovvæddeløberklanen. Ingen turde afholde lege af 'frygt for vore stærke kæmpere - man måtte ud: De andre vikingers lande havde man prøvet så tit, man ville sydpå. Ej heller vendernes land var nyt nok, nej, man måtte helt ned til Alperne, før anstrengelserne bar frugt. Her turde de have os. 

Altså: Langhusene blev stænget og kærrerne kørt frem af vinterens spindelvæv og vendt mod middagssolen. Dagsmarcherne var vidt forskellige, men selv slægten fra Uhlenborg, der vist agede med stude, kom også frem. Nuvel, der var lagt op til en større dyst: både Paul Kræmmer, Niels Peder Kaffemester og N.E. (man siger, det står for Niels Energi, tro det, hvem der vil) var mødt op. N.E. Studeager var kommet for sent til at have set terrænet forinden, men han gik til sagen med godt mod. 

Dagen for første dyst oprandt, og mon ikke alle gamlingene tankede op med stærkt mjød, en gammel dansk drik? N.E. havde så visseligen ikke glemt alt om stude og bragte sig noget ned ad listerne, men det skaffede ham megen medfølelse hos alle hans medbragte kvinder, og var det mon det, han ville?

Ellen kræmmerkone gjorde et godt løb og endte ved det halve dusin, og hendes yndige ungmø, Hanne fra Staugaarden lagde som vanligt mange både syd- og nordboer bag sig (og fire foran). Også Merrild-drengene endte omkring det halve dusin. 

For at dette ej skal blive en hel saga, men kun en del af en saga blot, skal der ikke væves for meget på de følgende dage. 

Hos de ældre høvdinge var dysten hård. Den anden dag ændrede ikke på stillingen. Den tredie havde N.E. skiftet taktik og løb sig frem foran N.P.K{affemester), ingen ved, om han havde fået noget af Kræmmer-Pauls runde kaffe. Noget tyder på det: Han fortsatte lynfærden og var ved jagt starten kun 4 min. efter Brugsens repræsentant. Men så gik noget galt for ham! Var det Cirkelkaffen, der blev lukket for, eller var det mon fordi, stærkmjøden slap Op? Allensfals blev han løbet fuldstændigt bagud, også af N.P., som ikke var med i jagtstartens forvirring. Endnu en gang løb Kræmmer-Paul sejren hjem. Hvem kan forresten lære ham og N.E. noget om jagtstarter? De kom begge for sent. 

Hos de ældre yngre var der nok kampvilje, men ikke nær samme tilskuerspænding; Eg-brødrene i toppen, Per foran Jan, og Thomas lidt over midten; hver dag stort set. 

I eliten var Klaus ude i en helt anden konkurrence: "Den mest økonomiske løber" , og han var da også den, der fik mest for pengene. Søster Hanne og Moder Ellen var derimod nogle af de hurtige (som så ofte før). På trediedagen, nær Magyarernes land, løb de virkelige topplaceringer hjem: En andenplads til Ellen og en førsteplads til Hanne. 

De andre løbende kvinder (N.P. 's viv Aase samt Kirsten) var så nogenlunde midtpunkt i deres klasser.
 
Krogh-Erik og Kjeld kæmpede bravt (i hvert fald med hinanden). 3 sejre til Erik og 2 til Kjeld, så Erik fik den samlede sejr. 

Ulrik af Staugaard'ernes æt løb i de yngre drenges flok en plads lige over snesen hjem, men var en dag oppe over det halve dusin. Helt nede i småkravlet boltrede den yngste af Eg-brødrene sig. Han præsterede en sejr på andendagen og holdt den derved medførte førsteplads (samlet) i to dage (det ler han nok meget af i vinter). Alle anstrengelserne holdt til en fjerdeplads, men havde han nu brugt mindre energi på at drille kartoffelskrællere, opvaskere, spisende godtfolk etc .... 

Var nogle af vikingerne dragen i felten for at hjemkomme med bytte, blev de skuffede. Ingen løb rov hjem, og faktisk bestod byttet kun af et større batteri sydlandsk, og derfor toldfrit mjød, Slivowitz kaldet, men megen ny natur blev udforsket og beskuet og uanede højder besteget. 
Henrik U.